WRIGHT-DOBIE-SKOLAN FÖR FLICKOR
Ni flickor tar servetter och tallrikar.
Moster Lily.
- Kan du hjälpa mig här, snälla? - Det är inte min grej, men låt gå då.
Farmor!
Ah, älskling.
Jag är så glad att du kom.
Jag kunde knappt sova i natt för att du skulle komma i dag.
Mrs Tilford, ursäktar ni oss?
Din nya klänning klär dig, Mary.
Du ser trevlig och frisk ut.
Som de tvingar en slava är jag glad att jag inte har engelska sjukan.
- Det är för ditt eget bästa. - Allt jag hatar är alltid det.
Men jag är glad att du är här.
- God dag, miss Dobie. - Miss Wright.
- Vad tycks om din skola? - Jag trivs här.
Jag tror den är här för att stanna.
Vi får två, tre nya elever nästa år.
Martha, det är nästan för bra för att vara sant.
Vi ska inte stå här och triumfera.
Ni behöver en köksa. Det är för mycket att undervisa hela dan och sen diska.
Moster Lily, tio minuter är länge för ett glas.
Jag jobbar inte snabbt, Martha. Jag strävar efter fulländning i livet.
Vill du försöka fullända ett par till?
Jag har huvudvärk igen.
Jag går och förbereder morgondagens lektioner.
God natt.
Sov gott, moster Lily. Och lös upp bekymrens hårda knutar.
Karen, om jag kunde hjälpa henne på annat sätt hade hon inte varit här.
Hon är för mycket bekymmer för dig. En dag har vi nog med pengar...
Just det. Jag betalade räkningarna och vi ligger på 90 plus denna månad.
- Plus? Det är inte sant. - Inte mycket, men första gången.
Inte minus, utan plus. Äntligen.
- Vad gör vi för pengarna? - Sparar.
- Du behöver kläder. - Och du?
Jag är "kjol och blus". Vi är tidlösa. Men det är inte du.
Du är Fifth Avenue. Rue de la Paix.
- Du måste hållas i stånd. - Som ett gammalt krigsmonument.
Nej, jag minns hur du klädde dig i college.
Första gången jag såg dig, springande över gården med håret flygande.
Då sprang jag från en kemilektor.
Jag minns att jag tänkte: "Vilken söt tjej."
- Dags att släcka. - Din tur att säga ifrån.
Skynda dig, så tar vi en promenad.
Ja, det vore skönt.
Då så, flickor.
Miss Wright, min nya ring är borta. Jag hittar den inte.
Oroa dig inte. Vi letar efter den i morgon.
Sängdags.
Släck.
Sjung du. En kvinna som sjunger när hon jobbar är en lycklig kvinna.
- Vem sa det? - Dr Joseph Cardin. Är han bekant?
- Nej. Etiska läkare annonserar inte. - Etiska läkare svälter.
- Är du inte på sjukhuset söndagar? - Jag var. Jag bytte med dr Mallory.
- Söndag mot onsdag? - Båda dygnen har 24 timmar.
Varför kryper du inte in och tittar runt?
Vet du vad jag gjorde i morse?
Jag förlöste min etthundrade bebis.
Gratulerar.
- Hur många barn vill du ha, Martha? - Jag har redan 20.
Där uppe.
- Var är Karen? - Hon nattar dem.
Det är bra träning.
Om du börjar här på skolan kunde du äta tre mål om dagen här.
Du har varit lite syrlig mot mig på sistone.
Har jag?
Det kanske är jag.
Det kanske det är.
Vänta!
- Var fick du tag på boken, Mary? - Fort. Jag har läst sidan två gånger.
Okej, vänd.
Oj!
Dubbel- oj!
Hon kommer häråt.
Så fridfullt. Alla studerar.
Var är Katherine?
Det får räcka för i dag, Katherine.
Det är förra årets historiebok, Mary.
Jag känner mig konstig. Jag vet inte vad jag gör.
Jag har ont.
- Jag har haft ont hela dan. - Var?
Här och där.
- Nåt jag kan hjälpa dig med? - Jag får nog ringa min farmor.
Sömn är kanske det bästa.
I morgon ringer jag dr Cardin och frågar honom om ditt onda. Va?
Katherine, din tandställning.
Sov nu, allihopa.
God natt.
Dr Cardin ditten, dr Cardin datten...!
Hon drar alltid in honom.
- Hon är trots allt kär i honom. - Varför gifter de sig inte då?
Jag hörde honom fria till henne en gång. Där nere.
Jag tog din jacka. Är du klar?
Se vem som är här.
Se vem som är här!
- Vem är här? - Du. Det är söndag. Vad har hänt?
Jag dödade alla patienter och tömde stället för skojs skull. Kom.
- Kom, Martha. - Jag är för trött för två flickor.
Martha och jag skulle ta en promenad.
Gå då.
Gå du, Karen. Jag är trött. Jag har prov att rätta.
Vi ses, Martha.
- Vill du gå på bio? - Nej.
- Gå längs sjön? - Nej.
Ta en öl?
Jag hatar öl.
Vad vill du göra då?
Vi provar nåt som vi aldrig har gjort förut. Som att gifta oss.
När vi gift oss säger vi säkert samma saker - bio, gå längs sjön...
Jag vill inte tro det. Nej, det vill jag inte.
Vore trevligt att sitta själva i vårt eget rum.
Läsa en bok...
Är det vad du ska göra när du har gift dig? Läsa böcker?
Vad är det med dig, Joe?
Samma sak som förra veckan, förra månaden, förra året.
Du vet att jag inte kan lämna Martha...
Inte förrän skolan är på fötter. Ja, jag vet.
Jag har aldrig hört dig prata så här. Varför är du arg i kväll?
Jag vet inte.
Varför vet du inte?
Människor känner som de känner bara.
Jag känner mig ensam och trött och är less på framtidsplaner.
- Känner du dig förälskad? - Andra människors barn...
- Känner du dig förälskad, sa jag? - Larva dig inte.
Det jag försöker säga, trots att du pratar så mycket, är...
Kan vi få ett barn om tolv månader?
Kör till, pyret. Då säger vi det.
Gud, vad jag älskar dig.
Joe och jag ska gifta oss två veckor efter att skolan slutar.
- Så snart? - Det verkar inte så snart för Joe.
Nej, det gör det väl inte.
Gratulerar.
Vore det inte kul att ha bröllopet här?
Trädgården står i full blom och rosorna är utslagna.
Vi kan sätta upp ett polkagrisrandigt soltält.
Och sen: "Adjö, Wright-Dobie-skolan."
Mitt giftermål ändrar inget för skolan.
Det gör det, Karen. Det vet du. Så är det bra.
Du säger alltid såna saker. Vi har pratat om det.
Joe ber mig inte sluta och jag slutar inte.
Klart du inte ska. Jag vet inte vad som flög i mig.
Jag förstår mig inte på dig. Det var så svårt att bygga upp skolan.
Och precis när vi fått den på fötter är du redo att låta allt gå åt skogen!
Väntar du dig att jag ska låta bli att gifta mig?
Nej.
Nej, självklart inte. Förlåt, Karen.
Jag vet inte hur jag kunde vara så egoistisk. Snälla, förlåt mig.
Det har jag redan gjort.
Det har varit en lång dag. Vi behöver båda sova.
Du har rätt. Vem står vid spisen inför frukosten?
Jag.
Du vet väl att jag bara vill ditt bästa?
Jag vet.
"Jag blir utskämd. Hon möter först den lockiga Antonius."
"Han frågar henne, slösar bort den kyss..."
Evelyn! Kan du inte tänka dig att du är Kleopatra och talar med en orm?
"...mitt livs invecklade och hårda knut. Du arma dåre med ditt gift."
"Bliv ond och skynda dig."
Mary, kommer du först nu till din lektion i diktion?
Om du inte bryr dig om ditt arbete...
Jag plockade de här åt er, mrs Mortar.
Ni älskar ju blommor och jag gick långt för att plocka dem.
Det var omtänksamt av dig, Mary. Jag får väl förlåta dig den här gången.
Omtänksamhet och hövlighet tyder på god uppfostran, vilket är utmärkt.
Jag tycker att ni ska skriva upp det.
Vi skrev upp det förra veckan.
Ställ dem i en vas åt mig, Mary.
God middag, miss Wright.
- Evelyn har läst Kleopatra för oss. - Så trevligt.
Mary gav mig en bukett blommor.
- Var hittade du dem, Mary? - Hon plockade dem. För min skull.
Var hittade du dem, Mary?
Nere vid sjön.
Jaha.
Det var allt, flickor. Tack.
- Jag måste ta min biologibok. - Jag vill hellre att du väntar.
Du hade inte behövt ga till sjön.
Det låg en likadan bukett i soptunnan.
Vilken hemsk sak att göra.
Kom och sätt dig.
Mary, varför gör du dessa saker? Varför ljuger du för oss så ofta?
Jag ljuger inte.
Om du vill lätta på trycket eller uppleva äventyr, kom och säg det.
Säg sanningen till oss. Jag lovar att vi ska försöka förstå.
Jag plockade blommorna vid sjön.
Du tvingar mig att bestraffa dig.
Du får vara ensam på rasterna och inte lämna skolan av nån orsak.
Inte på lördag heller?
- Men båttävlingen är på lördag. - Det privilegiet har du inte längre.
- Jag säger till farmor. - Gå upp, Mary.
- Jag säger till henne. - Gå upp, Mary!
Jag mår inte bra.
Jag har ont.
Det gör ont här.
Jag har aldrig haft det förut.
Mitt hjärta. Det stannar eller nåt.
Jag kan inte andas! Det kan jag inte!
Ingen fara. Bäst du ringer Joe och ber honom komma hit.
Har hon trillat?
- Nej, jag läxade upp henne. - Och slog henne till slut.
Inte alls. Hon verkar ha svimmat.
Det är kanske en hjärtattack.
Fötterna ska vara högre än huvudet.
Prova här.
- Var? - Här.
- Där? - Ja, en jätteviktig punkt.
Ja, minsann.
När Delia Lambert fick hjärtattacken på scenen, var det den punkten.
- Överlevde Delia? - Ja, jag räddade henne.
- Hur är hennes puls? - Mycket dålig.
Jag är rädd för att hon dör. Hjärtat slår inte alls.
Vi behöver en specialist. Fru doktorn kanske skulle kunna ta över.
- Hjärtattacker är inget att leka med. - Jag har aldrig lekt med en sån.
- Som barnens lärare... - Snälla mrs Mortar.
Jag kördes i stort sett ut från rummet.
Så det gör inget att din moster förödmjukas.
- Moster Lily... - Karen är oförskämd mot mig.
Karen är jättesnäll mot dig. Och konstigt nog tålmodig.
Med mig? Jag har slitit som ett djur för er båda.
Ja, som ett djur.
Du har talat om att åka tillbaka till New York länge.
Det var år och dar sen. Jag får aldrig spela på Broadway igen.
Det får du visst. Du kan åka tillbaka till New York.
- Så du vill bli av med mig? - Jag försöker ge dig det du vill ha.
Du talar alltid om teatern och möjligheterna inom tv.
Kastar ni ut mig? Trevliga, tacksamma flickor...!
- Hur kan nån prata med dig? - Snälla, höj inte rösten.
Jag skriver till min agent. När de har en passande roll...
Nej. Vi ska inte vänta så länge. Jag ger dig de få pengar vi har nu.
Tror du jag tar emot era pengar? Jag skurar hellre golv först.
Du ångrar dig efter första golvet.
Jag borde ha vetat vid det här laget
att det kloka är att hålla sig ur vägen för dig när han är i huset.
När vem är i huset?
Mig lurar du inte. Alla dagar då han är i huset är dåliga dagar.
Vi glömmer det. Jag är trött. Jag har jobbat sen sex i morse.
Jag vet. Du tål inte att de är ihop och låter det gå ut över mig.
Det vete gudarna vad du gör när de gifter sig. Svartsjuk...
Du var svartsjuk av dig redan som barn.
Om du hade en vän blev du arg om hon gillade nån annan. Precis som nu.
Det är så onaturligt det kan bli.
Ju fortare du ger dig av, desto bättre.
Du gör mig spyfärdig. Jag tål dig inte längre.
Du ska ge dig av i morgon. Skjut inte upp det längre.
Vad gör ni här nere?
Jag skulle gå upp.
Vi kom ner för att titta till Mary.
Ni kom ner för att lyssna.
Det var inte meningen.
Tjuvlyssning är nåt som fina unga damer inte sysslar med.
Vänta ute i korridoren. Jag talar med er sen.
Du borde inte vara bland barn. Du är inget för unga öron.
Är det mitt fel?
Se till dig själv i stället och sluta skylla allt på mig.
Vad är det med hertiginnan?
Hon övar på sortin utifall hon hittar rätt pjäs.
- Mary då? - Stark som en mulåsna.
Vem lär ut svimning? Hon underkändes.
Vi orkar inte med henne mer. Nån borde tala med mrs Tilford.
Du tänker väl inte på mig?
- Hon är din faster. - Hon står inte i giftaskontraktet.
Sa Karen förresten att hon äntligen har bestämt datum?
Ja, det sa hon -förresten.
- Vad är det, Martha? - Ingenting.
Det tror jag. Vad är det som stör dig? Jag trodde att du gillade mig.
Du måste veta hur jag håller av dig. Oroa dig inte för skolan.
- Karen vet att jag inte... - Fan ta dig, lämna mig ifred.
Sluta trösta eller tala ner till mig
eller tycka synd om mig eller det du nu gör.
Lämna mig ifred!
Änglabarnet vaknar till liv nu.
Hennes rumskamrater tjuvlyssnade
när moster Lily och jag bråkade.
Karen, jag tror att vi ska skilja de flickorna från Mary.
Ja, hon har dåligt inflytande.
- Jag har en klass som väntar. - Jag ordnar det.
Flickor, ni kan gå in nu.
Hur känns det att vara tillbaka från graven? Mötte du nån kul typ?
- Det är hjärtat och det gör ont. - Du gillar den historien, va?
- Jag vill tala med farmor. - Vi är hemskt ledsna, miss Wright.
Jag med. Ni gjorde aldrig sånt förut. Vi måste sära på er.
Peggy, flytta till Helen Burtons rum. Mary, byt rum med Rosalie Wells.
- Miss Wright... - För att jag hade ont.
- Du är alltid elak mot mig. - Sluta, Mary.
Jag bestraffas alltid för allt som händer här.
Säg det till Rosalie.
Hjälp!
Går du?
Inte förrän jag får betalt.
- Adjö, fröken. - Adjö, doktorn.
Fortsätt. Varför ville Dobie bli av med Mortar?
Dr Cardin och miss Wright ska gifta sig.
Det vet ju alla, dummer.
Men inte att miss Dobie inte vill att de gifter sig.
Vad sägs om det?
- Varför vill hon inte det? - Inte vet jag.
Men Mortar sa att Dobie var svartsjuk.
Och att hon var sån när hon var liten.
Hon ville inte att nån skulle tycka om miss Wright. Det var onaturligt.
Gissa om Dobie blev sur för det.
Vad menade hon med onaturligt?
"O" betyder inte. Inte naturligt. Sen tappade geniet här boken.
- Vad gör du? - Mitt armband.
Jag kan fortfarande inte hitta det.
Jag gillar inte att få hit Mary Tilford.
- Kom, Sylvester. Vi flyttar. - Peggy sa hon snyter sig hela nätterna.
- Ge mig två dollar. - Det har jag inte.
Du har två dollar och 75 cent. Få hit.
Nej, du får dem inte.
Ge dem till mig.
Nej. Släpp!
Vad är det ni bråkar om? Jag får huvudvärk igen.
Jag är upprörd i dag av allt packande och orkar inte med oväsen.
Är det inte Helen Burtons armband? Det som var borta?
Nej.
Det är Rosalies. Du tappade det.
På min tid sågs barn och hördes inte.
Försök uppföra er som damer.
HAR DEN ÄRAN, HELEN
Får jag pengarna nu då?
Behåll växeln.
Förlåt, farmor.
Det var inte meningen att såra dig.
Förlåter du mig?
Vad fick dig att rymma så där?
Jag sa ju att jag är rädd för dem.
Prat.
- De har nåt emot mig. - Det tror jag inte på.
De bestraffar mig alltid. För allt de kan komma på.
Du inbillar dig. Miss Wright och miss Dobie är trevliga unga kvinnor.
Du vet ingenting om dem. Det gör jag.
Jag vet massor.
Som vad som hände i går.
Vad hände i går?
- Det kan jag inte säga. - Varför inte?
- För att du tar parti för dem. - Nåväl då.
Miss Dobie och mrs Mortar bråkade nåt fruktansvärt.
Peggy och Evelyn hörde dem. Och miss Dobie kom på dem.
- Så de tvingar oss byta rum. - Vad är det för fel med det?
De vill inte ha oss nära dem. De har hemligheter.
Det är inget fel med att ha hemligheter.
Det här var konstiga hemligheter.
Peggy och Evelyn hörde mrs Mortar säga att hon visste vad som hände.
De pratade om en massa saker.
Om att miss Wright och kusin Joe ska gifta sig.
Och om hur miss Dobie var svartsjuk.
Gissa om Dobie blev sur för det.
Jag vill inte höra elakt skvaller.
Jag tror inte på pratet om svartsjuka mellan miss Dobie och miss Wright.
Jag sa inte att hon var svartsjuk på miss Wright.
Jag sa att mrs Mortar sa att miss Dobie var svartsjuk på kusin Joe.
Jag förstår inte.
Inte jag heller. Mrs Mortar sa att det var onaturligt för kvinnor att känna så.
Jag säger bara vad hon sa.
Mrs Mortar sa att miss Dobie var sån till och med som liten flicka.
- Och att det var onaturligt. - Sluta säga det dumma ordet.
Det ordet sa hon.
Sen blev de arga och miss Dobie sa åt mrs Mortar att lämna huset.
- Det var nog inte orsaken. - Det var det säkert.
För miss Dobie blir vresig varje gång kusin Joe kommer.
I går sa hon "fan ta dig" till honom.
- Just snygga ord du har lärt dig. - Det var precis så hon sa.
En gång var miss Dobie i sitt rum jättesent. Det ligger intill vårt.
Miss Wright går in dit nästan varje kväll och stannar till sent.
Därför vill de bli av med oss. Med mig. För att vi hör saker.
Därför tvingar de oss att byta rum.
SKOLA
Jag har hört andra saker också.
En massa andra saker. Märkliga, konstiga ljud.
Och vi har sett saker också.
- Vad då för saker? - Jag vågar inte säga.
Du går mig på nerverna. Om du har nåt att säga, säg det.
Jag måste viska det.
- Varför måste du viska? - Jag vet inte, jag bara måste.
Vet du vad du säger?
Stanna, John. Stanna, John!
Ett ögonblick bara.
Det är sant.
Du väntar här.
Herrejestanes!
God morgon, mrs Tilford.
Jag söker miss Wright eller miss Dobie.
De har lektion. Jag har aldrig burit en resväska förut.
Kära nån.
Jag väntar.
Bäst jag trycker ner det här i väskan.
Min logejungfru brukar packa åt mig.
Som jag måste se ut...!
Jag offrade en viktig roll för att undervisa här.
Nu har min systerdotter kastat ut mig.
Utkastad efter ett års hårt slit.
Jag offrade min ungdom för henne. Men det vet ni säkert allt om.
Otacksamhet och getingens stick.
Kan jag ta en kappa i den andra väskan?
Mrs Mortar...
Jag har hört att ni använde ett konstigt ord om er systerdotter.
Ni tycker att det är nåt onaturligt...
Hela saken är onaturlig.
En frisk kvinna i hennes ålder borde ha en make.
Eller åtminstone en beundrare, men det har hon aldrig haft.
Unga män tycker om henne, fast inte så länge. De intresserar henne inte.
Bara skolan och Karen Wright.
Ska man vid 28 års ålder bara leva för andra människors barn?
Inga nya kläder, inget att längta efter mer än semester med Karen Wright.
Nu ska Karen gifta sig.
Martha är på urdåligt humör och låter mig Iida för det.
Vänskap mellan kvinnor, ja. Ingen har fler väninnor än jag.
Men inte denna tokiga tillgivenhet.
Jag har glömt nåt...
Mitt paraply. Jag ställde det i garderoben.
Det är kanske bäst så här.
Det hade hänt förr eller senare. Jag hade inte stått ut länge till.
Här är det. Man ska inte vara borta alltför länge fran sitt riktiga yrke.
Min sminkväska är där uppe. Jag kommer strax.
- Kör hem igen, John. - Ja, frun.
- Behöver jag inte åka tillbaka i dag? - Nej.
I veckan?
Nej, Mary, du behöver inte åka tillbaka.
Aldrig nånsin?
Du är den raraste, snällaste mormodern i hela vida världen.
John, var snäll och stanna vid mrs Andersons hus.
Katherine, kan du fortsätta?
Rosalie, följer du med ut en stund?
Varsågod.
Din mamma meddelade oss att du ska övernatta hos Tilfords i natt.
- John kör dig. - Varför?
Det är nog inget att bli rädd för.
Din mamma har varit bortrest och vill nog bara träffa dig.
John står där ute. Låt honom inte vänta.
Ja, miss Dobie.
Jag ska också fråga. Varför?
Först kommer inte Mary tillbaka och nu Rosalie?
Jag vet faktiskt inte.
Det kommer en bil till.
Rosalie Wells ska övernatta här.
- Tills hennes mamma kommer. - Ska hon sova här?
- Om du inte håller henne vaken. - Varför?
Jag vet inte vilka tokiga saker som händer här i huset.
Stig på, Rosalie.
- Har du badat? - Ja, frun, i morse.
Bäst du tar ett till. Jag ordnar sängen sen.
Om du behöver nåt, säg bara till.
Mes!
Men, mrs Walton, det måste finnas ett skäl.
- Mrs Vincent, kan ni inte säga... - Kom nu.
Hon la på.
- Fick du tag på Joe? - Nej, han är ute på hembesök.
- Miss Janet... - Kommer vi tillbaka?
- Jag vet inte. - Alla flickorna slutar. Det är konstigt.
Skynda dig nu.
Lämnade mrs Webb inget meddelande?
Janets koffert skulle packas och jag skulle hämta den.
- Var det allt hon sa? - Ja, frun.
Mr Burton, kan ni inte...
Vad händer här? Har alla blivit galna?
- Jag beklagar att jag slutar. - Kom, Helen.
Vi beklagar det också, vännen.
Tack. Adjö.
Gå ut till bilen, Helen.
Hur mycket är jag skyldig nu?
Vi vill inte ha era pengar. Vi vill veta varför det händer.
Vet inte ni, så vet inte jag.
Ni tar ert barn ur skolan och vet inte varför?
- Ni borde tala med Helens mamma. - Varför?
Det är inget jag vill tala om.
Mr Burton, ni måste säga det.
Rosalie, vad säger du om jag säger att jag visste varför du lämnar skolan?
Du låtsas alltid veta allt.
Du och dina dumma hemligheter.
Tänk om jag sa till nån att allt hände för att du sa nåt till mig.
Jag? Jag vet inget jag kan säga.
Det sa jag inte till min farmor.
Mary Tilford, jag sa inget till dig.
Jag går och säger till din farmor att jag inte sa nåt. Vad det än är.
Du försöker bara sätta mig i...
Varför går du inte?
Vänta. Jag följer med.
- Varför? - Jag vill säga allt om det här.
- Säga vad? - Att du stal det från Helen Burton.
Det gjorde jag inte alls. Jag lånade det.
Jag skulle lägga tillbaka det när jag haft det på mig på bion.
Jag skulle lägga tillbaka det i går när du fick mig att tappa det.
Vem tror du tror på det?
Om jag säger det till farmor
säger hon det till dina föräldrar och alla på skolan
och till polisen att du är en tjuv.
Du hamnar på en skola för vanartiga flickor.
Snälla Mary, säg inget till nån.
Du ser? Allt du ber om gör jag.
Inget kan få mig att avslöja hemligheten nu.
- Tack, Mary. - Så länge du gör som jag säger.
Vill du gå med i min förening?
Ja. Jag tror det.
Lägg handen på hjärtat och svär trohetseden.
"Jag, Rosalie Wells, är nu medlem av den inre kretsen".
"Jag förråder aldrig en medlemssyster."
- Hej, Amelia. - God kväll, Joseph.
- Hur är det? - Jag är trött.
Vi får in resultaten från parningstiden.
- Slet jag dig från en patient? - Nej, jag var precis klar på sjukhuset.
Det sa jag ju i telefon.
Givetvis.
Hur går det för sjukhuset?
Som vanligt. Underfinansierat, illa utrustat.
Du ringde inte hit för att prata om det. Vad är det? Mår du inte bra?
Om jag bara visste hur jag skulle börja.
Börja där det är lättast.
Det är väldigt svårt att säga.
Svårt för dig att säga till mig?
Visste du att de har kastat ut mrs Mortar från skolan?
Bra. Det var på tiden.
Är det inte konstigt att de ville bli av med den dumma, harmlösa kvinnan?
Lily Mortar är inte harmlös, men dum så det förslår.
Hon är en egoistisk gammal tråkmåns. Du ska inte tycka synd om henne.
Du ville väl inte prata om det?
Nej, nåt annat.
Du har varit förlovad med Karen Wright länge, va?
I två år.
Hon verkar inte kunna bestämma sig.
Det har mest berott på skolan. Det var svårt att få den på fötter.
Och sen är det miss Dobie.
Jo. Men allt är klart.
Du kan köpa bröllopspresent. Det är officiellt.
Nå? Inga gratulationer?
Joseph, du får inte gifta dig med Karen.
Varför får jag inte... Vad pratar du om?
Varför får jag inte det?
För att nåt är mycket galet med Karen.
Och nåt är mycket galet med dig. Som tror att du kan säga så till mig.
Jag vet vad jag pratar om.
Vem är det?
- Är mrs Tilford hemma? - De får inte vara här.
- Vad pratar du om? - Jag vill inte ha dem här.
Då vill du inte ha mig här heller.
Vad är det här?
- Varför gjorde hon det? - Vad gör ni med oss?
- Ni borde inte ha kommit. - Vad är det här?
- Har hon inte sagt det till dig? - Ingen har sagt nånting till mig.
- Har det hänt nåt på skolan? - Det finns ingen skola mer.
- Barnen har tagits hem. - Varför?
Ingen ville säga det. Till slut sa mr Burton det.
Sa vad?
Att Martha och jag...
Att Martha och jag har varit ett par.
Mrs Tilford sa det till dem.
- Sa du det till dem? - Ja.
- Är du sjuk? - Du vet att jag inte är sjuk.
Varför gjorde du det då?
För att det är sant.
Tror ni att det är sant?
Galna kärring!
Menar ni att ni sa det? Visste ni vad ni sa?
Ni borde inte ha kommit hit.
Jag skäller inte på er och låter er inte skälla på mig.
Jag vill inte tala om det med er.
Vad menar hon?
Var fick ni idén ifrån?
Det här kan inte gagna oss.
Kan det inte gagna oss?
Det är våra liv ni leker med. Våra liv.
Det är allvarligt för oss. Kan ni förstå det?
Ja. Och jag kan förstå bra mycket mer.
Ni har lekt med många barns liv. Därför var jag tvungen att stoppa er.
Jag vet hur allvarligt det är för er.
- Allvarligt för oss alla. - Jag tror inte att du vet det.
Ni ville veta om det var jag.
Ni fick höra det. Det var jag. Låt oss sluta med det.
Jag vill inte ha er här i huset.
Förlåt att det drabbar dig, Joseph.
- Amelia, du har gjort nåt fruktansvärt. - Jag har gjort det jag måste göra.
Jag hade inte agerat förrän jag var säker.
Vad de är kan vara deras ensak.
Men det är mycket mer än så när barn är inblandade.
Men det är inte sant, inte ett enda ord av det.
Vi står här och försvarar oss mot vad?
Mot ingenting, mot en lögn. En stor, vidrig lögn.
Jag kan inte tro på det.
Inbilla er inte att vi låter er viska den här lögnen.
Ni kom med den och får gå ut med den.
Vi tvingar er att skrika ut den.
Och ni får göra det i en rättssal.
I morgon, mrs Tilford, har ni en förtalsstämning på halsen.
Gör det inte, miss Dobie.
Det skrämmer er, va?
Jag är rädd för er skull, för det ger er bara smärta.
Det var fel att gå ut med det här i kväll.
Det vore juridisk idioti att gå ut med det offentligt.
Det är redan rätt offentligt.
För fem timmar sen hade vi våra liv för oss själva.
Nu har vi inget kvar, förutom smutsen ni gjort oss till.
Smutsen ni gjorde på egen hand.
Det här är ert eget görande.
Gå härifrån med det. Jag förstår det inte.
Jag vill inte ha nån del i det. Ta det härifrån.
Gör rent i ditt hus, Joseph, Och med tiden tackar du din lyckliga stjärna.
Du har inte förstått ett skvatt.
Det här är mina vänner.
När vi gör rent i huset gör vi tre det tillsammans.
Vi kanske ska göra rent ert hus åt er, mrs Tilford.
Var är Mary?
Det tillåter jag inte.
Ni hörde det av henne.
Hur kunde ni tro på ett barn som säger nåt sånt?
Hur kunde ett barn i den åldern ens känna till sånt?
- Hon kunde inte hitta på det. - Mary har alltid varit olydig.
Jag tolererar inte mer av det.
Jag ville bara få bort barnen. Det är gjort.
Ni har varit i mitt hus länge nog.
Ut!
De väldigt elaka unga och de väldigt elaka gamla.
Vi åker hem.
När tre människor får livet upplagt på ett bord för dig att stycka i bitar
vore det enda ärliga att ge dem en sista chans att rädda skinnet.
Vi vill ha den sista chansen. Är du ärlig så ger du oss den.
Sätt dig, vännen.
Jag vill berätta en sak för dig.
Alla ljuger. Ibland måste de, ibland inte.
Jag har ljugit av många orsaker.
Men det har nog alltid varit så
när jag om jag fick en chans till i stället hade sagt sanningen.
Jag ska ställa en fråga till dig.
Innan du svarar på frågan vill jag säga att om du...
Om du har gjort ett misstag så måste du ta chansen och säga det.
Du blir inte bestraffad.
- Förstår du det? - Ja, kusin Joe.
Sa du sanningen till din farmor, hela sanningen
om miss Wright och miss Dobie?
Ja då, kusin Joe.
Vi är inte klara, Amelia.
Varför gillar du inte fröknarna?
Jag gillar dem. Men de gillar inte mig. De bestraffar mig alltid.
- Varför tror du att de gör det? - För att de...
Säg till farmor varför du bestraffades.
Peggy och Evelyn hörde saker. De lät mig Iida för det.
- Det är inte sant. - Hörde vad?
Mrs Mortar sa till miss Dobie att det var nåt konstigt med henne.
Hon sa att hon hade onda aningar om miss Wright.
Mrs Mortar sa att det var onaturligt.
- Därför bestraffades vi... - Det var inte skälet.
Min moster är dum. Det hon sa var styggt.
Men det sas bara för att reta mig. Det betydde inte mer än så.
- Vad tror du att mrs Mortar menade? - Sluta, Joseph.
Inte vet jag.
Men tjejerna talade om hur miss Wright besökte miss Dobies rum sena kvällar.
Och hur konstiga saker hände.
Vi hörde konstiga, lustiga ljud. Och jag blev rädd.
- Tig! - Hon ska inte tiga nu.
Vad mer hörde du? Vad såg du?
Jag vet inte. Det var bara saker.
Vad då för saker?
- Jag vet inte. - Vet hon inte?
- Jag såg massor av saker. - Vad då?
En kväll var de i miss Dobies rum.
Jag tittade genom nyckelhålet och de kysstes och...
- Som jag sa till dig. - Flickan är...
Fråga hur hon kunde se oss.
Jag lutade mig ner mot nyckelhålet.
Det finns inget nyckelhål i min dörr.
Det finns inget nyckelhål i min dörr!
Det var inte hennes rum. Det var miss Wrights rum.
- Hur visste du att nån var där? - Det sa jag ju. Vi hörde dem.
Alla hörde dem.
Mitt rum ligger i andra änden. Det är omöjligt att höra nåt därifrån.
Varför sa du att du tittade genom nyckelhålet?
Jag är förvirrad. Alla skriker åt mig. Jag såg dem visst!
Mary, jag vill höra sanningen. Vad det än är.
Vi är klara här. Vi har gjort rent ditt hus.
- Vi åker hem nu. - Vänta.
Sluta gråta, Mary. Jag vill höra sanningen.
Okej.
Det var Rosalie som såg dem.
Hon berättade för oss alla om det.
Jag sa att det var jag bara för att slippa skvallra på Rosalie.
Fråga Rosalie.
Hon sa att det var när dörren stod öppen. Hon sa allt om det till oss.
Agatha.
Hämta Rosalie.
Ni förtjänar allt ni får, mrs Tilford.
Jag vet inte längre.
Det är kanske vad jag förtjänar.
Mary sa att det pratats mycket om miss Wright och miss Dobie.
Är det sant?
Jag vet inte vad ni menar.
Att saker har sagts bland er flickor.
Vad då för saker?
Vad pratades det om, Rosalie?
- Var inte rädd. - Jag vet inte vad hon menar.
Mary har sagt till sin farmor att vissa saker har förbryllat er flickor.
Dig framförallt.
Räkning förbryllar mig.
- Jag är nog inte så bra på det... - Det var inte det jag menade.
Mary sa att du har sagt till henne
att du såg vissa saker hända
mellan miss Dobie och mig sena kvällar.
En gång när dörren stod öppen såg du oss tillsammans i mitt rum.
Miss Wright, det har jag inte sagt.
Jag har aldrig sagt nåt sånt.
Jo, det har du visst. Du sa till oss vad du såg.
Jag minns. Det var dagen då Helen Burtons armband...
- Det har jag inte alls. - Dagen då Helens armband stals.
Och ingen visste vem som stal det. Minns du inte?
Helen sa att om hennes mamma fick veta vem som stulit det
så skulle hon ringa polisen och få tjuven satt i fängelse.
Rosalie, du behöver inte gråta. Hjälp oss genom att säga sanningen.
Farmor...
Ja, ja, ja!
Jag sa det till Mary. Det Mary sa var sant.
Jag sa det, jag sa det, jag sa det!
Det är kallt här inne.
Ja.
Vad är klockan?
Jag vet inte.
Jag hoppades det var dags för mitt bad.
Ta ditt bad tidigt i dag.
Det kan jag inte.
Jag längtar hela dagen efter badet.
Jag känner mig viktig av att veta att det finns en sak jag måste göra.
Som att avtala ett möte.
Vi går ut.
Vi tar en promenad.
Om vi träffar nån då?
Än sen om vi gör det?
Kom.
Vi går i morgon.
Nej, det gör vi inte.
Där är vår vän.
Jag knackade, men ingen öppnade.
Det sa du förra veckan.
Tack och hej.
Sluta!
Jag har åtta fingrar. Ser du? Och två huvuden. Jag är ett missfoster.
Martha, vad gör vi här?
Det är som om vi befann oss i en mardröm och inte kunde vakna.
Du gifter dig snart. Allt blir bra då.
Det blir en bra dag.
Och en lycklig dag för mig också.
Vad är på tok, Karen?
Inget är på tok.
Jag vet bara inte vad jag tänker längre.
Det var min officiella plikt, dr Cardin.
Vi har tyckt om att ha er här.
Men sjukhuset betalas av folk som är beskäftiga likaväl som generösa.
Tack för talet.
Alla här vet att ni inte är skyldig till nånting. Det handlar om era kontakter.
Jag är säker på att om ni bryter umgänget med de två kvinnorna...
Jag beklagar.
Adjö.
Det är inte sant.
Och här är jag.
Hej, hej, hej.
Får jag komma in?
Min gamla stol.
Vad roligt att se er båda.
Hur är allt?
Allt är bra.
- Hur är det själv? - Jag är lite trött.
- Det har varit en lång resa. - Så klart.
Vill du ha nåt?
En kopp te, men gör er inget besvär.
Det är inget besvär alls.
- Jag tror... - Var har du varit?
Martha, nu blir du arg igen.
- Svara. - Jag var på turné. Det visste du.
För det mesta enkvälls-engagemang. Men vi gjorde en ryslig vecka i Detroit.
Men teatern har förändrats.
De godtar inte en seriös pjäs på turné.
Visst är det intressant?
Är det en trend? Går det över?
Jag vet inte. Jag vet faktiskt inte.
Jag intervjuades i San Francisco och jag sa uppriktigt...
Jag sa att hela vår kultur kanske förändras.
- Det är möjligt. - Tror du det? Hela vår kultur?
Vi hade gärna velat höra om det.
- Varför inga svar på våra telegram? - Jag reste runt, sa jag.
Hur undvek du kallelserna?
Vad spelar det för roll nu?
Karen har rätt. Vi glömmer gammalt groll.
Varför vägrade du komma hit och vittna för oss?
Jag turnerade. En moralisk skyldighet.
Jag kunde inte ge mig av. Ridån måste gå upp.
Nu ska vi inte fortsätta så här.
- Min koffert står på stationen. - Saker har förändrats här, mrs Mortar.
Du har nog inte hört det.
Trots att det har stått i landets alla tidningar.
Hur vi förlorade ett förtalsmål mot en kvinna vid namn Tilford
som anklagade oss för att ha haft det domaren kallade
"otuktigt sexuellt umgänge med varandra".
Utifrån kommentarer fällda av en viss Lily Mortar om hennes systerdotter.
En stor del av försvaret byggde på
att mrs Mortar inte ville vittna för att bekräfta, förklara, förneka det sagda.
Hon hade en moralisk skyldighet mot teatern.
Det hade inte varit bra för någon att bli indragen i den här skandalen.
Men jag förstår hur ni ser det.
Nu ska jag stå skuldra vid skuldra med er.
Det går ett tåg vid åtta. Ta det.
Hela mitt vuxna liv har jag varit en att parasitera på.
Försvinn nu och kom inte tillbaka.
Hur kan du säga så till mig?
För att jag hatar dig. Jag har alltid hatat dig.
Gud kommer att straffa dig.
Han lyckas bra som det är.
Jag väntar där uppe tills tåget går.
En dag kommer du att ångra vad du har sagt till mig, Martha.
Se vem som är här. Ett par veckor sen, va?
Så det är du. Det kallar jag lojal. Många karlar hade inte stannat.
- Du kan skatta dig lycklig, Karen. - Ut härifrån!
Varför kom hon tillbaka?
Hon är pank.
Sluta, Martha. Hon är inte värd det.
Vi ger henne pengar och blir kvitt henne.
- Varför gör du så? - Vad då?
Vänder dig från mig.
Jag vände mig inte från dig. Jag fimpade en cigarett.
Stannar vi här länge till blir vi galna.
Så vi ska inte stanna. Jag sålde mitt ställe i morse till Foster.
- Det kan du inte. - Vi gifter oss nu i veckan.
Ni får två dar på er att packa, på torsdag åker vi...
- Du kan inte flytta. - Allt är klart.
Jag ska bli doktor på landet.
Det blir hårt, men om vi lever billigt lever vi gott på det alla tre
Jag följer inte med. Men hjärtligt tack ändå.
Du följer med. Vi vill det.
Det blir bra. Börja om på ny ort.
Du vill inte flytta.
Nej. Jag vill inte flytta. Det här är mitt ställe, där jag ville vara.
Ni ville stanna här också.
Vi kan inte, så åt helsike med det. Vi flyttar dit där vi kan leva.
Joe har rätt.
Men jag följer inte med. Det är bäst.
Sluta prata dumheter.
Senare kan du flytta om du vill när du har nåt att flytta till.
All right?
All right.
Jag lagar middag åt oss.
En flyttmiddag, vad nu det är. Nåt flott.
Jag har gjort detta mot dig. Jag har berövat dig allt du drömt om.
Sluta prata så.
Karen, det finns många människor i världen som har problem.
Vi råkar vara tre av dem.
Vi kan leva resten av livet på problemen.
Vi kommer dit där vi inte har nåt annat för att vi inte ville ha nåt annat.
Vi lägger hela affären bakom oss.
Det blir inget mer prat om vad som kunde eller borde ha varit.
Förlåt. Jag repar mig så fort vi kommer härifrån.
Ah, Joe, jag vill ha ett barn.
Kanske om ett år eller så. Vi har inte nog med pengar nu.
Jag vill inte vänta.
Du har alltid velat ha barn direkt. Vad är det nu?
Vi kan inte fortsätta så här. Allt jag säger får en annan betydelse.
Ja, alla ord har en ny betydelse.
Barn, kärlek, vän, kvinna.
Det finns inte många säkra ord längre.
Inte ens äktenskap har samma betydelse längre.
Jo, för mig. Och för dig, om...
- Om vad då? - Om du inte tar med det förflutna.
Vart vi än kommer har vi det med oss. Vi kan inte flytta från det.
En ny ort, ny bostad fixar inte det åt oss.
Det kommer inte att fungera, Joe.
- Vad kommer inte att fungera? - Vi två tillsammans.
Säg inte så. Du börjar tro på det snart.
Säg det, Joe. Säg vad du vill veta.
- Jag vet inte vad du menar. - Jo, det vet du.
Säg det nu, Joe. Fråga det nu.
Jag har inget att fråga.
All right. Är det... Var det nånsin...
Nej, Martha och jag rörde aldrig varandra.
Lugn, jag är glad att du frågade.
Gud, vad har hänt med mig?
Jag menade inte att fråga det. Jag har aldrig trott det.
Jag vet. Självklart trodde du det inte, men efter ett tag var du inte säker.
Då började du undra.
Du har varit en god, lojal vän. Skäms inte för det du har känt.
På gott och ont, jag har frågat och du har svarat. Det är allt.
Nu går vi vidare.
- Tror du mig? - Klart jag tror dig.
Ja...det kanske du gör.
Men jag hade aldrig vetat det.
Att du säger det igen räcker inte.
Det spelar ingen roll längre. Jag hade fruktat att du inte trodde mig.
Så hade det blivit. Vi hade hemsökts av det.
Det hade aldrig blivit bra mellan oss på det viset. Det vet du.
- Jag visste inte vad jag frågade. - Var inte ledsen, du rår inte för det.
Det vore ett mirakel om giftet inte hade nått dig också.
Men res bort ett tag.
Res bort från mig, kärlek och medömkan
och allt som förstör människor.
Res bort själv. Så gör jag det också.
Sen efter ett tag så vet jag.
Och du vet - och så får vi se.
Snälla Joe.
Det finns inget för mig att veta. Några veckor förändrar inget.
Snälla.
Jag vill inte åka.
Ak nu, älskling.
Vad ska du göra?
Jag klarar mig.
Ak nu, älskling.
Om det är det du vill.
Det är det.
Jag kommer tillbaka.
Jag kommer tillbaka snart.
Det tror jag inte.
Stå stilla.
Du är spattig som en katt. Vad är det?
- Jag sov inte så gott i natt. - Du ska ju börja på en ny skola.
Doris Tanner tycker att Elmhurst är underbart.
Doris Tanner tycker bara om hästar. Att rida är allt de gör på Elmhurst.
Du får många nya vänner.
Du slipper sitta och uggla som du gjorde hela sommaren.
Vad är det här?
Min puderdosa. Jag har letat överallt...
Vems ring är det här?
Den här scarfen och handskarna...
"Har den äran, Helen."
Hon tvingade mig att göra det.
Tro henne inte. Hon försöker skylla på mig.
Tig!
Kom hit.
Jag klarar mig.
Att laga mat tröstar mig alltid.
Vi far väl utfordra hertiginnan. Till och med gamar måste äta.
Jag bakade en kaka. Och vet du vad? Jag hittade en flaska vin.
Vi ska äta en god middag.
Var är Joe?
Borta.
Patient? Kommer han tills vi ska äta?
Nej.
Då väntar vi väl på honom.
Vad är det, Karen?
Han kommer inte tillbaka.
Han kommer inte tillbaka i kväll.
Han kommer inte tillbaka alls.
Vad har då hänt? Vad har hänt?
Han trodde att det var sant.
Det tror jag inte på.
Vad är det för prat? Jag tror dig inte.
All right.
Sa du inte att det inte var sant?
Jo.
Trodde han dig inte?
Jag antar att han trodde mig.
Vad har du då gjort?
Jag förstår inte. Vad då, antar att han trodde dig?
Jag vill inte prata om det. Det är över.
Jag ville det så mycket för dig.
Vad har hänt med oss?
Vad som än har hänt, gå tillbaka till Joe.
Det blir för mycket för dig så här.
Sluta prata om det, Martha.
Vi packar och åker härifrån. Vi tar tåget i morgon.
- Tåget vart? - Vi måste kunna åka nånstans.
Jag vet inte vart det skulle vara.
De hade känt till oss. Vi har varit berömda.
Det är ingen ny synd vi påstås ha gjort. Andra har inte gått under av det.
Det är människor som tror på det.
Som vill det.
Som själva har valt det.
Vi är inte såna.
Det måste vara helt annorlunda.
Vi älskar inte varandra.
Vi har stått varandra nära, så klart. Jag har älskat dig som en vän.
Som tusentals kvinnor känner för andra kvinnor.
Jag fryser.
Du var en kär och älskad vän bara.
Det kan inte vara nåt fel med det.
Det är helt naturligt att jag håller av dig.
Vi har känt varandra sen vi var 17 och jag har alltid tyckt...
Varför säger du det här?
För att jag älskar dig.
Självklart. Och jag älskar dig.
Jag kanske älskar dig som de sa att jag älskar dig. Jag vet inte.
Hör på mig!
Jag har älskat dig som de sa.
Det har alltid varit nåt fel.
Alltid, så länge jag kan minnas.
Jag visste inte vad förrän allt hände.
Sluta, Martha!
Sluta prata goja!
Du är rädd för att höra det. Men jag är räddare än du.
- Jag lyssnar inte på dig. - Nej. Du måste få veta.
Jag måste säga det, jag kan inte tiga längre.
- Jag är skyldig. - Du är inte skyldig till nåt.
Jag har intalat mig det sen kvällen då jag hörde flickan säga det.
Jag ligger i sängen natt efter natt och ber att det inte ska vara sant.
Men jag vet om det nu. Det finns där.
Jag vet inte hur eller varför.
Men jag älskade dig. Jag älskar dig.
Jag hatade att du skulle gifta dig.
Kanske för att jag ville ha dig. Jag kanske har velat ha dig i alla år.
Jag visste inte vad det hette förut,
men det har kanske funnits där sen vi möttes.
Men det är inte sant, inte ett ord.
Vi har aldrig tänkt på varandra på det viset.
Nej, givetvis har du inte det. Men vem kan säga att jag inte gjorde det?
Jag har aldrig känt så för nån annan än dig.
Jag har aldrig älskat en man.
Jag har aldrig vetat varför förut.
Det kanske är det.
Martha, du är trött och sliten.
Det är lustigt. Allt är en enda röra.
Det finns nåt i en
och man vet inget om det, för man vet inte att det finns.
Sen plötsligt en kväll blir en flicka uttråkad och ljuger.
Och för första gången ser man det.
Man frågar sig: "Såg hon det? Kände hon det på sig?"
Men det kan ha varit vilken lögn som helst för att hon skulle...
Men varför denna lögn? Hon fann lögnen med ett uns sanning.
Förstår du inte?
Jag står inte ut med att du rör mig, att du ser på mig.
Allt är mitt fel.
Jag har förstört ditt liv och mitt.
Jag svär, jag visste det inte. Det var inte meningen.
Jag känner mig så sjuk och snuskig att jag inte står ut längre.
Jag har en sak att berätta.
Låt mig få komma in. Snälla.
Du måste höra på mig.
Mary och Rosalie Wells har erkänt att allt var lögn.
Jag har mer att berätta.
Jag försökte ringa Joe, men han svarar inte.
Men jag talade med domare Potter.
Han håller en förhandling och ändrar domstolens beslut.
Det blir offentlig ursäkt och en förklaring i tidningarna.
Skadeståndet betalas så klart i fullo till er.
Och allt som ni är vänliga nog att ta emot från mig.
Så ni kom hit för att lätta ert samvete.
En offentlig ursäkt och betalning och ni kan sova gott igen.
Här blir det inget sova av. Ni har kommit till fel ställe.
Vi vill inte ha nåt från er, mrs Tilford.
Det finns ingen lindring som kan köpas åt mig.
Jag kom inte hit för det, det svär jag vid Gud.
Det måste finnas nåt jag kan göra.
Snälla ni.
Snälla ni, hjälp mig.
Hjälpa er?
Var snäll och gå, mrs Tilford. Vi vill inte ha er här.
Martha, jag flyttar nånstans för att börja om.
Följer du med mig?
Vi kan få arbete nu.
Tack, Karen.
Vi pratar om det i morgon.
Jag vill sova.
Martha!
Karen, är Martha hos dig?
Hennes dörr är låst. Jag förstår inte.
Herren välsigne dig och bevare dig och låte sitt ansikte lysa över dig
och ge dig frid, nu och i evighet.
Farväl, Martha. Jag ska sakna dig av hela mitt hjärta.
Översatt av Visiontext
SV